[Larry King, voditelj] Poglejmo si pobliže, kako razmišlja Jacque Fresco
in kakšno družbo bi želel videti.
(Jacque Fresco) Stroje in tehnologijo poudarjamo zato,
ker želimo ljudi osvoboditi, da si lahko postavljajo višje cilje.
Stroji bi morali opravljati umazana, ponavljajoča se in dolgočasna dela.
Potrebovali bi deset let, da bi spremenili obličje Zemlje.
Če želimo rešiti naše okolje, preseči neumnosti in konflikte,
moramo spremeniti razmišljanje in ponovno pretehtati naše družbene cilje.
Tega se moramo lotiti resno, enako kot takrat, ko smo poslali človeka na Luno.
[Jeff Hoffman, upokojen astronavt NASE] Kot večina otrok sem pri 6. letih
sanjal o poletih v vesolje. Star sem že toliko,
da sta bila v tistih časih edina astronavta Flash Gordon in Buck Rogers.
Sčasoma sem postal profesionalni astronom.
Imel sem srečo in bil izbran v prvo skupino astronavtov programa Shuttle.
Usposabljanje je trajalo zelo dolgo.
Seveda smo vadili na veliko različnih simulatorjih.
Ko pa dejansko sediš v plovilu,
te prešine: "Hej, to pa ni simulator!"
Celotno plovilo se na ploščadi nekoliko trese.
Nato pod sabo zaslišiš rohnenje.
Plovilo se nekoliko nagne naprej.
Ko se spet vrne v navpični položaj,
pa kar naenkrat - BUM! - in prižgejo se glavni raketni motorji.
To so neverjetne vibracije in hrup.
Naslednji dve minuti občutiš to izredno moč,
na vrhu katere sediš.
Samo držal sem se in si mislil:
"Huh! Upam, da ta reč zdrži."
Seveda je zdržala.
Kmalu smo že lahko gledali skozi okno.
Modro nebo se je že prelilo v črnino vesolja.
V daljavi se pred menoj prikaže obala Afrike.
Nikoli ne bom pozabil občutka s prvega leta, ko sem dojel:
"Uau, v vesolju sem!"
Z orbite vidiš sončne vzhode in zahode,
ki se ponovijo 16-krat vsakih 24 ur.
Ko letiš nad Zemljo ponoči, dobiš
realen pogled na človeško civilizacijo.
Med dnevom gledaš dol in vidiš vse barve Zemlje.
Vidiš raznoliko zemeljsko površino in obrise celin.
Čez dan lahko opazuješ veliko lepih stvari.
Vidne pa so tudi posledice udarcev,
ki jih je človek zadal planetu, in te so lahko precej zastrašujoče.
V enajstih letih letenja
sem bil priča nenehnemu krčenju amazonskega pragozda.
[Rondônia, Brazilija, 2010] [24 let krčenja gozdov]
Ponoči si lahko ves čas videl požare zaradi pridobivanja
kmetijskih površin po vsem svetu.
Lahko si videl pristanišča, polna mulja.
V Afriki si videl, da se gozdna meja vsako leto dvigne.
Vemo, kaj je globalno segrevanje in kakšne so posledice za ozračje.
Druga stvar, ki jo dojameš, ko opazuješ iz vesolja, pa je,
kako tanko je naše ozračje.
Dejstva, da vidimo okoljsko škodo,
ki smo jo ljudje povzročili na Zemlji,
četudi jo gledamo iz vesolja,
enostavno ne moremo kar tako prezreti.
Planet se odziva na prisotnost ljudi.
[Carl Sagan, "Bleda modra pika", 1994] Zemlja je zelo majhen oder
v prostranosti vesolja.
Pomislite na reke krvi,
ki so jo prelili vsi tisti generali in vladarji,
da so v slavi in zmagoslavju
postali trenutni gospodarji
delčka pike. [Zemlja z razdalje 3.7 milijarde milj]
Pomislite na neskončno krutost,
s katero so se prebivalci enega kotička te pike znesli
nad zelo podobnimi prebivalci nekega drugega kotička.
Kako željni so medsebojnega pobijanja,
kako goreče je njihovo sovraštvo.
Naše nastopaštvo,
naša namišljena samovšečnost,
naša iluzija, da imamo privilegiran položaj v vesolju,
so na tej piki blede svetlobe na preizkušnji.
Naš planet je osamljena pikica
sredi veličastne kozmične črnine.
V vsej tej prostranosti ni nikakršnega namiga,
da bo pomoč prišla od drugod
in nas rešila
pred nami samimi.
Projekt Venus predstavlja
ODLOČITEV JE NAŠA
Režija in scenarij: Roxanne Meadows, Joel Holt Izvirna glasba: Kat Epple
1. DEL
Prvič imamo na voljo zmogljivosti, tehnologijo
in znanje, da ustvarimo obilje za vso svetovno družbo.
Ne moremo več nadaljevati kot doslej,
saj bodo posledice strahotne.
Poročilo Združenih narodov iz leta 2012 predvideva rast svetovnega prebivalstva
s 7 milijard na skoraj 9 milijard do leta 2040.
Potrebe po virih bodo skokovito naraščale.
Do leta 2030 naj bi se potrebe po hrani povečale za 50 %,
po energiji za 45 %
in po vodi za 30 %.
Trenutno trošimo naravne vire
50 % hitreje, kot jih planet lahko obnovi.
Ob takem tempu bomo potrebovali še tri dodatne Zemlje,
da bi zadostili današnjim potrebam po virih.
Kaj je šesto izumrtje?
Se pravkar dogaja? Kaj je vzrok?
Kar ljudje počnemo s planetom,
spreminja osnovne življenske pogoje
zelo dramatično in zelo hitro.
Pa vendar, od okoljskih katastrof do vojn,
naš zastareli sistem vrednot še vedno nadaljuje s to norostjo
in nas ogroža na veliko področjih.
Ali je res največ, kar zmoremo, zgolj počistiti za seboj?
So politiki zmožni ali celo sposobni voditi družbo?
Naj pojasnim.
Mir! Ministrski predsednik.
Smo preprosto nesposobni predvidevati
in načrtovati svojo prihodnost?
Ali imamo res prirojene hibe, ki jih nismo zmožni spremeniti?
Mar ne bi uporabili kar strelskih vodov? - Nameri!
Pogosto slišimo, da je človeška narava nespremenljiva ...
To je le človeška narava!
... in da so naše najslabše lastnosti prirojene.
- Kako naj prenehajo biti zločinci? - Ah, neumnost!
Taki so od rojstva in nima jih smisla spreminjati.
ZAKONITOSTI VEDENJA
[Dr. Henry Schlinger ml.] Težko je govoriti o določeni naravi človeka,
kakor govorimo o ustaljenih vedenjskih vzorcih živali.
Jasno je, da glavno vlogo pri ljudeh igra učenje.
Pravzaprav ljudem pravimo "učljive živali",
saj se naučimo več kot katerakoli žival.
Pa vendar, glede na našo nasilno zgodovino,
nagnjenost k vojnam,
zavidanje in sovraštvo ...
Nadaljuj s streljanjem!
... se moramo še veliko naučiti.
Enostavno nemogoče je prezreti
razmere, v katerih živimo.
Človeška družba preprosto ne zna drugače.
Ne razume sil, ki oblikujejo človeško vedenje.
Zato ljudje izumljajo svoje koncepte
in izhajajo iz svojih vrednot, ko pojasnjujejo človeško vedenje,
ter pravijo, da je človeška narava pač takšna.
Tu pa se motijo.
Prav ta trenutek smo priča pravi eksploziji tehnologij v naši kulturi.
Menim, da veliko ljudi misli, da nas bo tehnologija rešila.
Gotovo nam je tehnologija olajšala življenje na mnogih področjih.
- Poišči prosto mesto! - Prosto mesto najdeno.
Včasih je to dobro, včasih pa ne.
Brezpilotna letala, oborožena z raketami Hellfire ...
Bi bili radi plačani za vohunjenje za svojimi sosedi?
Obstaja tehnologija, ki je nimamo, a jo nujno potrebujemo,
če se zares želimo spremeniti, in to je tehnologija vedenja.
Znanost vedenja bi morali uvesti, kot smo to storili na področju fizike,
kemije in biologije.
To je ta manjkajoča sestavina naše kulture.
In je tudi najzahtevnejša,
saj nasprotuje načinu, kako večina ljudi razmišlja o sebi.
Raziskovanje človekovega vedenja na enak način
kot kateregakoli drugega fizikalnega pojava
nam bo pomagalo razumeti dejavnike, ki oblikujejo
naše poglede in obnašanje.
Vsi naravoslovci predpostavljajo, da za njihova raziskovanja
veljajo določene zakonitosti in red, sicer ne bi mogli delovati znanstveno.
Vedenjski strokovnjaki predpostavljajo, da vedenje človeka
in drugih organizmov tudi sledi določenim zakonitostim in redu.
Če tega ne sprejmemo, potemtakem predpostavljamo,
da je človeško vedenje ločeno od preostale narave.
Ta predpostavka pa ne drži, kajti menimo, da je
človeško vedenje del naravnega sveta.
Človeško vedenje ima prav tako svoje zakonitosti kot vse ostalo.
Sončnica se ne obrača k soncu.
Obrača jo sonce
s krčenjem njenih celičnih membran.
Jadrnica ne more sama jadrati, premika jo veter.
Rastline ne rastejo, ampak jih poganjajo
sonce, prst, temperatura ... mnogo stvari.
Vse stvari poganja nekaj drugega.
Ljudje se odzivajo na dražljaje iz okolja.
Spomnite se, kako vam je mama ponavljala 'skodelica, miza, luč,
ata, mama' znova in znova, dokler niste tudi vi govorili enako.
Rasizem je prav tako naučen.
Ideali nestrpnosti in rasne večvrednosti
se z učenjem prenašajo na naslednje generacije.
Lahko bi bili vzgojeni v sovraštvu do temnopoltih,
lahko bi bili vzgojeni v sovraštvu do Židov, Švedov, ljudi katerekoli pripadnosti.
Sovražim Filipince.
Sovražim Mehičane.
Vse jih sovražim!
Lahko bi vzgojili Žida v nacistični kulturi.
Postal bi izvrsten nacist.
PRIMARNI VPLIV?
Mehanski procesi temeljijo na mnogih součinkujočih sistemih.
- Kaj imaš tam, sin? - Letalo.
Kaj ga poganja? Je to propeler?
- Propeler se ne bo vrtel, če ni motorja, kajne?
- Je torej motor? - Toda motor potrebuje gorivo.
- Torej bi rekel, da leti zaradi goriva.
- Skoraj, a če nimaš vžigalnih svečk in
kisika, gorivo ne bo izgorevalo.
- Torej so vžigalne svečke in kisik?
- Tako bi mislili. Vendar tudi z vsemi delujočimi elementi,
brez kril in krmilnega sistema, ki dajo letalu vzgon,
to nikoli ne bi vzletelo.
- Torej so krila in krmilni sistem tisti, ki mu omogočajo letenje?
- Pravzaprav je vse našteto, sin. To je zapletena naprava.
Vse te stvari morajo usklajeno delovati, da lahko letalo leti.
To je precej podobno drugim tehnologijam in celo človeškemu vedenju.
- Torej vse te stvari skupaj omogočajo, da leti. - Tako je, sin!
Enako kot mehanski sistemi tudi naše vedenje
nima le enega vzroka.
"Bog da ljudem dobro in slabo kri. Tako pač je."
Naše vedenje je odvisno od skupka vzajemno delujočih vplivov,
s katerimi se srečujemo.
Okolje nikoli ne more biti enako za dva posameznika.
To je povsem v nasprotju s trditvami, ko ljudje rečejo:
"Imam tri otroke. Vsi trije so odraščali
v enakem okolju, pa vendar so postali tako različni."
Po tej razlagi se enako okolje
nanaša na hišo, v kateri so živeli, ali na njihove starše.
"Enako okolje" ne obstaja.
Imaš dva otroka, eden je star štiri leta in se z njim igraš,
drugi, sedemletni, pa stoji zraven ves žalosten.
Vprašaš ga: "Kaj je narobe?" Otrok pa samo skomigne.
Povzročaš ljubusumje in zavist. To je razlog.
Ampak z znanstvene perspektive je okolje sestavljeno
iz medsebojnih vplivov posameznih trenutkov v našem življenju
ter dogajanja znotraj in zunaj nas.
Okolje se torej nenehno spreminja.
Oba otroka si posadiš na kolena, mlajšega in starejšega.
Rečeš: "Oba vaju imam rad."
Nikoli se ne igraš samo z enim otrokom ali imaš enega raje.
Če enemu dovoliš, da gre v kino,
drugemu pa ne, ker ni naredil domače naloge, se bo takrat,
ko bo prvi padel po stopnicah, drugi privoščljivo smejal.
Saj ni slab človek, ampak počuti se zapostavljenega.
Še naše pojmovanje estetike in lepote
se pogosto pripisuje neki bistveni lastnosti,
toda pozornejše opazovanje pokaže, da se te zaznave
močno razlikujejo glede na kraj in zgodovinsko obdobje.
Menim, da so predstave o estetiki in lepoti v veliki meri naučene.
To lahko ugotovite tako, da v različnih kulturah primerjate,
kaj ljudje dojemajo kot privlačno in lepo.
Ugotovili boste, kako močno se to dojemanje razlikuje od kulture do kulture.
Včasih so velike razlike že znotraj ene same kulture.
Obstajajo ljudje, ki nosijo medeninaste obroče okoli vratu.
Tako si podaljšajo vrat.
Če bi obroče odstranili, bi glava omahnila.
Zanje je dolg vrat znak lepote.
Na nekaterih otokih, ki sem jih obiskal,
so dekleta z veliko zadnjico veljala za posebno lepa.
Ostala dekleta pa so bila zapostavljena.
"Zgodi se tudi, da dekle zaprejo v kletko,
dokler se ne zredi na vsaj 120 kilogramov, in šele takrat
je v svoji deželi, pa še to ne vedno, primerna za poroko."
Nekatere hipoteze pravijo, da geni vplivajo
na posameznikovo pojmovanje lepote,
menim pa, da najbolj jedrnata razlaga,
kaj posameznik pojmuje kot lepo,
izhaja iz njegovega okolja in kulture, v kateri je odraščal.
Če bi vsi naokrog imeli 30-centimetrske nosove, bi se gotovo tudi vi dali operirati.
Lepota ne obstaja.
Vse je projekcija.
Če se poročiš z najlepšim dekletom na svetu
in se izkaže, da je neznosna,
te tudi njen obraz več ne privlači.
Nekateri raziskovalci trdijo, da geni
bolj kot vzgoja določajo, kdo lahko postane kriminalec
ali celo morilec.
Če vprašaš ljudi, kaj je vplivalo na to, da so postali
zdravnik, odvetnik ali izbrali katerikoli drugi poklic,
se večina strinja, da je to povezano z vzgojo:
z vplivom staršev, učiteljev in ostalih.
Niso geni tisti, ki določijo, ali boste postali odvetnik ali zdravnik.
Geni nam ne dajo sistema vrednot
ali določijo procesno raven, na kateri delujemo.
Geni ne oblikujejo našega vedenja. Geni so se sami
oblikovali skozi zgodovino evolucije.
Vendar naše vedenje izoblikuje izključno
okolje, ki smo mu izpostavljeni.
Vedenje se ne zgodi v vakuumu.
Vedno je močno odvisno od vplivov okolja.
Želel sem izvedeti, ali imajo moški prirojen odnos do žensk
ali se tega naučijo?
Zato sem pred leti odpotoval na nek otok.
Zanimivost teh otočanov je, da so goli.
Tam nikoli nisem videl, da bi moški strmel v žensko telo.
Otroci plavajo brez kopalk, ko so še dojenčki.
Fantje in dekleta skupaj.
Na otoku ni nihče nikogar opazoval na skrivaj.
Na stenah kolib ni bilo slik golih žensk,
saj je golota nekaj običajnega.
Dekletu so rekli: "Všeč si mi."
Božali so jih od vrha glave do stopal.
Niso jih takoj prijeli za prsi.
Pri nas pa moški najprej navalijo na prsi,
ker so tako naučeni. "Hej, poglej to lepotičko!"
IGRA OBTOŽEVANJA
Torej, čigava krivda je?
Niso krivi demokrati.
In vsega je kriv Obama!
Tradicionalno pojmovanje, ki posamezniku
daje osebno odgovornost in avtonomijo,
je tudi tisto, ki ga nagrajuje za njegovo vedenje,
po drugi strani pa ga zaradi vedenja tudi obsoja.
Obsojanje ljudi zaradi njihovega vedenja
je eno najbolj pogubnih dejanj
v naši tako imenovani napredni družbi.
Vedenje ljudi je odvisno od kulture, v kateri so odraščali.
Ta trditev je osnovana na domnevi,
da smo vsi svobodni; svobodno lahko izbiramo svoje vedenje.
Pa vendar je znanstvena razlaga popolnoma nasprotna.
Znanstveni vidik je determinističen, saj pravi,
da za naše vedenje veljajo zakonitosti in red ter da je povzročeno.
Ni ga serijskega morilca brez določene preteklosti,
ki ga je naredila takšnega.
Vsi newyorški gangsterji
so to postali zaradi druženja z drugimi gangsterji.
Naš družbeni in pravni sistem obsojata in kaznujeta posameznika.
Pa vendar poskusi spreminjanja vedenja s kaznijo
ne upoštevajo ozadja in okolja,
ki sta izoblikovala vedenje tega posameznika.
Od zaporniških tolp 'stare šole'
do razgrajaških uličnih tolp:
to je nevarna mešanica tako za osebje kot zapornike.
Raziskave kažejo, da učenje
spremeni tako fizično kot kemično strukturo možganov.
Očitno obstaja več odločilnih dejavnikov,
vendar v primerjavi z vplivi okolja geni zelo malo vplivajo
na to, kako se učimo.
Noben kitajski dojenček se ni rodil z znanjem kitajščine.
Ste to vedeli? Morali so hoditi v šolo, da so se naučili jezika.
Noben francoski dojenček se ni rodil z znanjem francoščine.
Ne glede na to, koliko let starši govorijo francosko,
se morajo jezika naučiti.
Naša možganska skorja je izredno prožna.
Naše vedenje je zelo vodljivo in prilagodljivo.
Smo najbolj prilagodljiva bitja na planetu.
Če pogledamo zgodovino človeštva,
lahko vidimo, da smo se naučili prilagoditi
čisto vsakemu okolju na planetu.
Edina razlika med pridigarjem in tatom
je okolje, v katerem sta bila vzgojena.
Brez zunanjih vplivov
sami ne pridemo do zaključkov.
Ne spreminjamo mišljenja.
Naše mišljenje se spreminja na podlagi dogodkov.
Si slišal za brata Wright?
Ne.
Pravita, da si bosta zgradila leteči stroj.
Nikoli ne bo letečega stroja.
Če bi Bog želel, da letita, bi jima dal krila.
Naše mišljenje se spreminja na podlagi dogodkov.
Premislil sem si!
Ja, jaz tudi.
Če ste rojeni z možgani, ki so zmogljivejši
in hitrejši kot povprečni možgani,
boste hitreje postali fašist,
če ste vzgojeni v fašističnem okolju.
Dobri možgani ne morejo ločiti, kaj je pomembnejše.
Možgani nimajo mehanizma za razločevanje,
to ugotavljajo na podlagi eksperimentalnih dokazov.
Če se okoliščine, v katerih se oblikujejo naše vrednote, ne spremenijo,
bodo, ne glede na želje pesnikov, duhovnikov in politikov,
tudi vedenje in vrednote ostali enaki.
Če ljudem prepoveš loviti ribe na nekem območju,
a jim ne priskrbiš hrane in drugih življenjskih potrebščin,
bodo to prepoved kršili.
Vsi zakoni se morajo skladati z naravo fizičnega sveta.
Pa vendar ni zakon tisti, ki preprečuje kriminal,
temveč dejstvo, ali izpolnjuješ pogoje.
V zadnjem času divji lovci na nosoroge priletijo s helikopterjem,
opremljeni z močnimi pomirjevali in motorno žago.
Nosorogov rog je zdaj vreden več kot zlato.
Če so ljudje brezposelni,
bodo naredili vse, kar bo potrebno, da nahranijo svojo družino.
Tudi če narediš zakon, ki prepoveduje krajo hrane,
bodo hrano kradli, da bodo zadovoljili potrebe svoje družine.
Katerikoli zakon, ki ga človek postavi in ne ustreza
okoliščinam realnosti, bo kršen.
Višji ideali in stremljenje ljudi
se ne morejo uresničiti v obdobju pomanjkanja in vojne.
[Andrew Bacevich, Univerza v Bostonu] Če želiš nekoga bombardirati,
je presenetljivo malo razprave, kolikšni bodo stroški.
Vsakič pa, ko razpravljamo,
ali lahko pomagamo ljudem v stiski,
se vsi nenadoma začnemo ukvarjati s stroški.
Nobena kultura ne vrednoti človeškega vedenja na tak način.
Če bi ga, bi se vprašali, kaj povzroča pohlep,
fanatizem, nepravičnost in vojno.
Vzgojijo te z vrednotami, ki dajejo moč njim.
Žal so vse družbe do sedaj
ljudem vcepile vrednote, ki tistim na vrhu pomagajo ohranjati oblast.
2. DEL
Oglejmo si torej ključne dejavnike,
ki vodijo življenja ljudi in narodov.
Denar ter vrednote,
vedenje in posledice, ki jih ta prinaša.
"Podatki o času in prodaji"
"Učinkoviti delavci"
"Najzgodnejšim oblikam življenja je bilo težko
prilesti iz svoje 'prvobitne juhe',
ne da bi je vzeli še nekaj s seboj." ~ Jacque Fresco
Kot zapuščina starega veka
denar dandanes služi predvsem kot mehanizem korupcije,
pomanjkanja in nadzora v rokah peščice.
[Abby Martin, novinarka in voditeljica] Denar je spridil vse.
Vsako ustanovo, s katero živimo, je denar pokvaril.
Kar se mi zdi fascinantno, je to,
da nas lahko zasužnji nekaj, kar smo sami ustvarili.
Ne fizično, samo psihološko nas je zasužnjil
nek koncept, ki si ga je človeštvo izmislilo.
Denar je zastarel, saj smo že prerasli to, kar nam lahko nudi.
"Še dobro, da narod
ne razume našega bančnega in denarnega sistema, saj če bi ga,
menim, da bi se še pred jutrom zgodila revolucija."
Henry Ford, Ford Motor Company
Ker se na vse načine trudi preživeti, marsikdo opravlja več služb.
Nekateri tudi kradejo, lažejo ali poneverjajo.
To je tako stresno za povprečnega človeka.
Skrbi ga najemnina, izguba službe, nezmožnost odplačevanja hipoteke.
Če pogledamo širšo sliko, vidimo, da želja po dobičku
ustvarja neusmiljen cikel uničenja.
Bolezen, onesnaženje in vojno jemljemo kot nekaj normalnega.
[H. R. McMaster, poveljujoči general, ZDA] Imamo ekonomijo vojnega stanja,
ki sama sebe poganja.
Imamo vplivne ljudi v političnem vakuumu,
ki z ohranjanjem konflikta ščitijo svoje interese.
Vendar ima od tega koristi le peščica tistih na vrhu, ki živijo kot zajedavci
s pomočjo manipulacije in nadzora denarja.
[Dylan Ratigan, avtor in voditelj] Sedanji bančni sistem učinkovito
zasužnjuje posameznike, zasužnjuje študente, zasužnjuje institucije
ter iz njih črpa sredstva.
[Karen Hudes, ekonomistka in pravnica] Zamislili so si sistem z zasebnimi
centralnimi bankami, ki lahko vsem zaračunavajo obresti na valuto
in na ta račun bogatijo, ne da bi jim bilo treba karkoli narediti.
In kdo vse to počne? To je skupina bankirjev
v sistemu Zveznih rezerv, ki je centralna banka v zasebni lasti.
FED je torej zasebna banka v lasti zasebnih delničarjev.
Naj vas poimenovanje 'Zvezne' ne zavede.
Leta 1913, ko je Woodrow Wilson
dovolil sprejetje zakonodaje o sistemu Zveznih rezerv,
je večina kongresnikov že odšla domov.
Ta zakonodaja je sistem centralnega bančništva ZDA
predala v roke upravnemu odboru Zveznih rezerv,
ta pa je bil edini, ki je lahko izdajal bankovce Zveznih rezerv,
torej ameriške dolarje.
Predsednik Wilson je to kasneje obžaloval.
Dejal je, da je s svojim dejanjem prodal državo in jo pahnil v propad.
"Veliko industrijsko državo obvladuje njen sistem kreditiranja.
Naš sistem kreditiranja je koncentriran.
Rast naše države in vse naše dejavnosti
so v rokah peščice ljudi.
Naša vlada je med najslabše vodenimi,
najbolj nadzorovanimi in najbolj odvisnimi vladami
v civiliziranem svetu. Imamo vlado, ki jo vodijo mnenja in pritiski
majhne skupine dominantnih ljudi."
Predsednik Woodrow Wilson, 1916
[Erin Ade, poročevalka in voditeljica] Delujemo v denarnem sistemu "fiat",
ki temelji na zaupanju. Dejansko nekdo le vtipka nekaj številk v računalnik.
Tako danes proizvajamo denar.
Nima nikakršnega kritja; nič ne stoji za njim.
Ko vlada porabi več, kot uspe zbrati z davki,
in potrebuje denar, si ga ne natisne sama,
temveč si ga sposodi pri Zveznih rezervah v zameno za državne obveznice,
ki Zveznim rezervam prinašajo obresti.
Ko podjetja potrebujejo denar, gredo prav tako na banko.
Sistem je manipulativen. Ko banka kupi za 100 dolarjev obveznic,
z njihovo posojo zasluži 10-krat toliko, se pravi 1.000 dolarjev.
Dodatna sredstva tako ustvarijo iz nič.
Ni denarja, zlata ali česarkoli, kar bi služilo kot kritje za ta sredstva.
Banka prav tako dobi vsa svoja posojila vrnjena z obrestmi.
Denar se torej ustvarja na tak način, s preprostim podpisom
posojilojemalca, ki obljubi, da ga bo vrnil.
Še huje, pogosto se dogaja, da je znesek vrnjenega denarja
večkrat preplačan zaradi obresti.
To je postopek, s katerim posamezniki,
podjetja in vlade pridobivajo denar.
Laskavo ga tudi imenujejo "sistem minimalnih rezerv",
uporablja pa se v večini bančnih sistemov po svetu
za ohranjanje posameznikov in držav v večnih dolgovih.
Če kar naprej tiskaš dolarje brez kritja, na neki točki
ljudje izgubijo zaupanje v valuto - in prav to se je zgodilo.
Trenutni bančni sistem umetno ustvarja tveganje
z zadolževanjem posameznikov in narodov.
Obstaja tveganje, da dolgovi ne bodo odplačani,
odgovornost za tveganje pa se ves čas pripisuje
ameriškim davkoplačevalcem in ameriški valuti.
Znašli smo se v situaciji,
ko se lahko svetovne valute vsak čas sesujejo.
Nihče ne ve, kako dolgo bo še trajalo, toda Zvezne rezerve
tiskajo dolarje, kot da bo kmalu konec sveta.
Dejansko imamo kriminalno združbo,
ki manipulira s pozornostjo, sredstvi in časom ljudi,
da bi se okoristila.
Tako nam kradejo denar.
Kradejo nam rezultate našega truda in dela.
To je nekaj, kar se je razraslo kot rak v naši družbi.
Ti bankirji so vsi del sistema,
imenovanega Banka za mednarodne poravnave.
"Večina ljudi, celo iz poslovnega sveta in bančništva, ne pozna
te banke in njene vloge."
Ta banka si lasti 40 % premoženja
v 43.000 družbah, ki poslujejo na kapitalskih trgih.
Banka se sama upravlja. Ima upravni odbor, ki je sestavljen
iz 15 guvernerjev centralnih bank iz vsega sveta.
... in si prisvoji 60 % vseh letnih prihodkov.
Kupili so vse medije, ti pa zavajajo ljudi.
Mediji so se spremenili v služabnike korporativnih interesov
gospodarjev denarja, ki obvladujejo politični sistem.
Obstaja približno 118 upravnih odborov, ki
vodijo teh pet ogromnih medijskih korporacij.
Vsi pa so člani še drugih odborov, od Monsanta
do orožja, hrane ...
Ker so vsi ti interesi med seboj tesno prepleteni,
je še toliko težje ločiti,
čigavi so interesi, ki nam jih prikazujejo glavni mediji.
"Pošteno, uravnoteženo."
Če želiš razumeti oblast, moraš vedeti,
kdo je tisti, ki imenuje kandidate,
ne pa, kdo glasuje zanje.
Naš sistem ni demokratičen.
Odstotek prebivalcev, ki sodeluje pri imenovanju kandidatov,
je nižji od 5 %,
pravzaprav še nižji od 1 %.
Če bi lahko vodil postopek določanja,
katero hrano bodo vsi jedli,
in bi vedno dal na izbiro hamburger s sirom ali ocvrtega piščanca
ter vam rekel, da je to demokracija in lahko jeste, karkoli želite,
samo da izberete hamburger ali piščanca,
... bi to bila demokracija? Lahko bi vam jo prodal kot demokracijo,
saj sam ne odločam o tem, ali jeste hamburger ali piščanca.
Na velikih in medijsko odmevnih volitvah imamo možnost odločanja,
ali bomo jedli ocvrtega piščanca ali pa hamburger s sirom.
In nato se ljudje zberejo na kup kot pleme
in močno nasprotujejo piščancu ter zagovarjajo hamburger s sirom
ali pa nam podrobno pojasnijo, zakaj hamburgerji s sirom
pomenijo konec sveta in zakaj je ocvrt piščanec odrešitev.
KDO POSTAVLJA PRAVILA?
Tisti, ki si to lahko privoščijo,
najemajo lobiste, ki nato 'kupujejo' politike.
V večini primerov gre za obojestranske interese.
[Profesor James Thurber, voditelj] V ZDA je lobist nekdo,
ki zagovarja interese nekoga drugega in je za to plačan.
Nato se sprejmejo zakoni, ki jih pogosto napišejo
korporacije v svojo korist.
Profesor Thurber opaža podtalno eksplozijo lobiranja
in ocenjuje, da ta industrija prinese več kot 9 milijard dolarjev letno.
Presegata jo samo turizem in vlada.
Razlog, da stvari ne spreminjamo že ta trenutek, je ta,
da imajo banke v Washingtonu neskončno število lobistov.
Lobisti so tam izključno zato, da kupujejo dostop do odločanja.
Niso tam zato, da bi izboljšali demokratični proces.
Družin in delavskega razreda nihče ne zastopa
s takšno močjo in vplivom, da bi lahko poskrbel za njihove potrebe.
Vzpostavili so sistem, s katerim sami sebe krepijo
in se v določenem smislu financirajo preko teh posebnih interesov.
Vse, kar se je dogajalo v letih 2007 in 2008
in česar smo se tako bali, od hipotekarnih zavarovanj,
zamenjav kreditnega tveganja do izvedenih finančnih instrumentov:
vse to še vedno obstaja. Vsekakor obstaja.
Drži, da so bankam kapitalske zahteve zvišali
in se ne morejo več toliko zadolževati, vendar te še vedno niso tako visoke.
Če nimamo medijev, ki bi nas obveščali o tem,
kdo dejansko piše zakone in sprejema zakonodajo,
čemu je ta namenjena in komu koristi,
potem živimo v iluziji.
[Paul Wright, avtor] Na splošno lahko rečemo, da zakone v tej državi pišejo
bogati in vplivni, saj so že po definiciji prav oni tisti,
ki usmerjajo zakonodajalce in
najvišje nosilce oblasti v tej državi.
To je zastrašujoča realnost, saj je
na ta način možno z denarjem zagotoviti uveljavitev zakonov,
ki so pisani na kožo plačnikov in njihovih korporacij.
Korporacije tako nekaznovano
in nebrzdano onesnažujejo planet ...
Zaradi večjega izpusta strupenega pepela premoga
se ponovno porajajo vprašanja o varnosti vode
in državnih regulatorjih, ki nadzirajo industrijo.
Nikakršne odgovornosti ni, razen 'krcanja po prstih' in
tu pa tam kakšne kazni. Gre za pravi suženjski odnos
pri izkoriščanju virov na planetu.
Kljub opozorilom bo industrija, ki onesnažuje, išče bližnjice
in krši pravila, s tem nadaljevala, dokler ji bo to prinašalo dobiček.
JP Morgan je samo v zadnjem letu plačal 13 milijard dolarjev kazni!
Če imaš na voljo toliko denarja za plačevanje kazni ...
namreč 19 milijard dolarjev so namenili zgolj za kazni!
JP Morgan plačuje 410 mio USD za poravnave v sodnih postopkih
z državo, pri tem pa ne priznava nobene krivde.
Goldman Sachs se je že na začetku tega sodnega primera pogodil za
550 mio USD, ne da bi priznal kakršnokoli krivdo.
UBS je pristal na poravnavo v višini 50 mio USD.
V skladu s pogoji poravnave UBS ni priznal krivde.
Menim, da ljudje storijo kazniva dejanja, ki jim jih
omogoča njihov družbeni položaj.
Mislim, da je Bertold Brecht vprašal: "Kaj je večji kriminal:
oropati banko ali jo imeti v lasti?"
Glede na škandale z depoziti in posojili
ter padec delnic na Wall Streetu, menim, da so prevečkrat ravno
lastniki bank tisti, ki plenijo institucije, v katerih so zaposleni.
Izvajajo vse vrste nezakonitih dejanj
in vendar so zanje le redko sodno preganjani.
V vsej zgodovini se niso nikoli trudili prikriti,
da vlada dejansko zastopa najbogatejši sloj.
Mogoče obstajajo idealistični politiki, ki so se pridružili
tej igri, da bi spremenili svet, vendar če so vsaj malo sposobni,
potem ne spreminjajo več sveta. Služijo interesom
svojih financerjev, če se hočejo povzpeti v svetu politike.
Pravijo nam: "Pišite svojemu kongresniku."
In kdo za vraga je ta tepec, ki mu moramo pisati?
On bi moral biti v prvih vrstah pri tehnologiji in znanju.
Ne bi mu bilo treba pisati.
Zagotovo je večina vas že potovala z letalom.
Nobene potrebe ni, da bi pisali pilotu: "Letite postrani!
Letite naravnost, hudiča!"
Pilot pozna svoje delo in tako je svojo službo tudi dobil!
Ljudje, ki so sedaj v Washingtonu, so pravniki in poslovneži,
ne znajo pa rešiti nobenega problema.
Če je najpomembnejši na svetu dobiček, potem bodo ti interesi
zadovoljeni prvi, vse ostalo pride na vrsto pozneje.
To je žalostna realnost.
Nimamo sistema vrednot,
ki bi dejansko pomagal človeštvu,
ker obstoječi sistem temelji na potrošništvu in dobičku.
Živali umetno napihujemo, da rastejo hitreje.
Če hitreje množiš celice piščanca, ga lahko hitreje tudi prodaš.
Ali to vpliva na človeško telo?
S tem si ne belijo las, skrbijo le za prodajo svoje perutnine.
Premožni kopičijo bogastvo hitreje kot kdajkoli prej.
Uspeh industrijsko razvitega sveta je odvisen od neuspeha
in šibkega razvoja v revnejših državah.
Razlog, da se te države ne morejo razviti, je v tem,
da dolgujejo razvitemu svetu. Mi ne bi uspevali,
če ne bi bilo delovne sile in skorajda sužnjelastniškega
izkoriščanja držav v razvoju.
Dinamika moči se tako nikoli ne more spremeniti,
saj je neposredno odvisna od ohranjanja trenutnega stanja.
Umazano in nevarno delo opravljajo otroci.
Delovna mesta na dnu rudnikov so običajno namenjena najstnikom,
rudniški rovi pa so podprti le s hlodi.
So v resnični nevarnosti.
Bogate vlade rade govorijo, da pomagajo revnim državam pri razvoju.
Ampak kdo v resnici razvija koga?
Revne države vsako leto plačajo okoli 600 milijard dolarjev
dolga bogatim državam
za glavnice, ki so bile že večkrat odplačane.
Prištejmo še denar, ki ga revne države izgubijo zaradi pravil trgovanja,
vsiljenih s strani bogatih držav.
Skupaj to znese več kot 2 bilijona dolarjev vsako leto.
Denarni sistemi obstajajo že stoletja,
in če se tega zavedamo ali ne, so z njimi vedno vplivali na vedenje ljudi,
tako da so omejevali kupno moč večine prebivalstva.
Takšen primer je pravosodni sistem.
Veliko ljudi je mnenja, da zapori ne delujejo.
Ne glede na vse pa so zelo uspešni
kot orodje za nadzor družbe in zaščito
ustaljenega političnega in ekonomskega sistema.
Če najamete ljudi, katerih edina veščina je zapiranje
drugih ljudi, da bi poskusili rešiti družbene probleme,
ne boste dobili dobre rešitve.
A vseeno menim, da jim gre zapiranje ljudi zelo dobro od rok
in da je to razlog, da je množično zapiranje tako
velik uspeh vladajočega razreda v tej državi.
ZDA so resnično vodilne na veliko področjih
in lahko rečemo, da smo na prvem mestu
prav po številu zaprtih ljudi.
V ZDA živi okrog 5 % svetovnega prebivalstva
in kar 25 % zapornikov vsega sveta.
Kitajska ima štirikrat več ljudi kot ZDA
in polovico manj zapornikov.
ZDA imajo več zapornikov kot jih je imela Sovjetska zveza
na višku političnih čistk in kolektivizacije
v 30. letih prejšnjega stoletja ter v času zloglasnih gulagov.
POSLEDICE REVŠČINE
Revščina je začaran krog, iz katerega reveži le redko uidejo.
Študije kažejo, da lahko pomanjkanje zmanjša umske
in spoznavne sposobnosti.
Pri otrocih prizadene razvoj možganov in spomin.
Poleg tega so revni mnogokrat prisiljeni
živeti na območjih z onesnaženim zrakom.
To nikakor ni težava samo revnih,
saj vsa družbenoekonomska področja trpijo
zaradi onesnaženosti zraka, hrane in vode z izpusti fosilnih goriv
in sevanjem zaradi jedrskih nesreč.
POSLEDICE NA PLANETU
[Prof. Mark Jacobson, inž.] Trenutna energetska infrastruktura je odgovorna za
2,5 do 4 milijone smrti na leto zaradi bolezni dihal,
srčno-žilnih bolezni in zapletov z astmo.
Smo v predmestju Pekinga in stopnja onesnaženosti
znova presega dovoljene omejitve.
Rezultati 25-krat presegajo standarde Svetovne zdravstvene organizacije.
... vključno s 50 do 100 tisoč smrti na leto v ZDA,
od tega 16.000 samo v Kaliforniji.
Današnji ekonomski sistem uničuje naš planet,
ker temelji na nevzdržnem modelu.
Temu smo priča prav sedaj.
Posledica trenutne energetske infrastrukture, ki deluje že zelo dolgo,
je kopičenje toplogrednih plinov in delcev,
ki povzročajo segrevanje Zemljinega ozračja.
Podnebje se segreva najhitreje doslej
vse od otoplitve po zadnji ledeni dobi.
IN KAKŠNA JE RESNIČNA CENA?
Vpliv višje ravni CO2:
CO2 je molekula, ki se raztopi v vodi in se pretvori v ogljikovo kislino,
kar povzroča zakisanost oceanov.
To uničuje koralne grebene.
Zavedati se moramo, da ima planet omejeno sposobnost
obnavljanja in nedvomno smo v zgodovini
doživeli številna izumrtja svetovnih razsežnosti.
Imamo fosilne dokaze za to. Zemlja je vsakič okrevala,
vendar so njene kapacitete omejene.
Obstaja še veliko drugih učinkov globalnega segrevanja.
Dvigovanje morske gladine je zelo zaskrbljujoče. Na primer: trenutno
zaledenela voda predstavlja 65–70 metrov razlike v gladini morske vode.
Največ tega ledu je na Antarktiki, nekaj tudi v ledenikih Grenlandije,
pa tudi na Arktiki in drugod po svetu.
Če bi temperatura narasla toliko, da se ves ta led stopi,
bi se raven morske gladine dvignila za 65 do 70 metrov,
kar pomeni, da bi morje zalilo 7 % kopna.
Vse to na obalnih območjih, kjer živi večina svetovnega prebivalstva.
Nastala bi precejšnja katastrofa.
Priča smo vse večjemu številu neviht, čedalje močnejšim orkanom
in vremenskim skrajnostim, povezanim z globalnim segrevanjem.
Tu se pojavijo resni problemi, vse to pa je
posledica izpustov pri izgorevanju premoga, nafte in plinov
že od začetka industrijske revolucije,
ki se je začela sredi 18. stoletja.
"Je Zemlja norišnica vesolja?"
Verjetno nas že vojne vodijo v pogubo,
kaj šele uničevanje okolja.
Naša neizprosna tekmovalnost ni v človeški naravi,
ampak zgolj posledica pomanjkanja, kjer smo drug drugemu tekmeci
v boju za preživetje.
Res je, da je pomanjkanje naraven pojav,
ampak industrija in vlade ga tudi načrtno ustvarjajo zaradi dobička
in državnih interesov.
Dokler se bodo narodi utapljali v pomanjkanju,
se bodo konflikti med ljudmi nadaljevali.
Zločini, umor
in ostalo nasilje,
do vsesplošne vojne,
ki je skrajna oblika človeške neumnosti.
Zravnajte jih z zemljo!
To vedenje je treba preseči, če želimo preživeti.
Odvrzite bombe nanje! To je najboljše vpoklicno orodje za Al-Kaido."
Zagotavlja, da se bo cikel nasilja nadaljeval.
Ker smo tehnološko sposobni zagotoviti oskrbo čisto
vsem ljudem, moramo ubrati drugačen pristop.
Ali pa se bo neskončen cikel gospodarskih vzponov, padcev
in vojn nadaljeval.
Oh, ne! Mir v našem času. Joj joj!
"Če ne bomo končali vojne, bo vojna pokončala nas." H. G. Wells, 1936
Nihče, še najmanj ZDA,
ne gre v vojno, da bi osvobajal ali širil demokracijo.
Edini pravi motiv za odhod v vojno
je pridobivanje virov.
V primeru ZDA so to pogosto energetski viri,
ali, z drugimi besedami, podpiranje političnih zavezništev
za ohranitev dostopa do energetskih virov.
Smedley Butler, generalmajor marincev ZDA,
ki je bil ob svoji smrti najvišje odlikovani marinec,
je zadel bistvo, ko je zapisal:
"V aktivni vojaški službi sem preživel 33 let in 4 mesece
in v tem obdobju sem največ svojega časa porabil
kot vrhunski operativec za velike korporacije,
Wall Street in bankirje.
Na kratko, bil sem goljuf,
gangster kapitalizma.
Pomagal sem narediti Mehiko varno za ameriške naftne interese.
Iz Haitija in Kube sem napravil spodoben kraj,
da so fantje iz banke National City Bank mastno služili.
Pomagal sem posiljevati pol ducata srednjeameriških republik
v korist Wall Streeta.
Pomagal sem očistiti Nikaragvo
za banko International Banking House bratov Brown.
Razsvetlil sem Dominikansko republiko v imenu ameriških interesov po sladkorju.
V Hondurasu sem pomagal urediti prave pogoje za ameriška sadna podjetja.
Na Kitajskem sem pripomogel, da je imel Standard Oil pri poslovanju prosto pot.
Če pogledam nazaj, bi morda lahko dal Alu Caponeju kakšen nasvet.
Največ, kar mu je uspelo, je bilo vodenje izsiljevalskih poslov v treh okrožjih.
Jaz sem deloval na treh celinah.
Vojna je umazan posel! Vedno je bila.
Nekaj se jih okoristi, vsi ostali pa plačajo. Vendar obstaja način,
da vojno ustavimo. Ne moremo je končati na konferencah o razorožitvi.
Vojne bomo učinkovito ustavili takrat, ko v njih ne bo dobička.
Naše univerze so danes bolje opremljene kot kdajkoli prej:
najboljši mikroskopi, najboljša znanstvena oprema ...
Bombe postajajo vse hujše. Vojne postajajo vse hujše. Ubijanje postaja vse hujše.
Ni vam treba ubijati ljudi ali bombardirati mest.
Nekaj je narobe z našo kulturo, zelo narobe.
Z obsojanjem kateregakoli posameznika ali korporacije
ne pridemo do globljih vzrokov teh težav.
Struktura našega družbenoekonomskega sistema povzroča, da vsi
skrbijo le za zadovoljitev lastnih potreb,
saj ustvarja plenilsko, tekmovalno okolje.
Vsi poskusi iskanja rešitev za te ogromne težave
v naši sedanji družbi so le začasna rešitev,
ki samo podaljšuje obstoj že zastarelega sistema.
3. DEL
Zdaj, bolj kot kdajkoli,
je trajnostna civilizacija mogoča, še več - je bistvenega pomena.
Naši družbeni modeli, jezik in vrednote so se razvili že davno.
Izkušnja pomanjkanja v preteklosti je oblikovala naše obnašanje
in še danes ostaja globoko zakoreninjena v vseh kulturah.
Zgodovina civilizacije je zgodba o spremembi,
ki vključuje tudi naše družbene sisteme.
Vsako razsvetljenje v daljni preteklosti je bilo le odskočna deska
v postopnem razvoju do današnje ravni znanosti in tehnologije,
ki bi lahko zdaj ustvarila in razdelila obilje med vse ljudi.
ZAPOREDJE DOGODKOV
[dr. Erik Brynjolfsson, MIT] Ni dvoma, da se veliko delovnih mest enostavno
ne bo vrnilo. Verjetno je največje gonilo tega
način, s katerim tehnologija drvi naprej.
Če nadaljujemo po tej poti naprej,
bo naslednjih deset let še bolj razdiralnih kot zadnjih deset,
saj se tehnologija zelo pospešeno razvija.
Če kar naprej odpuščaš ljudi
in jih nadomeščaš s stroji, kar se dogaja v avtomobilski industriji ...
Stroji dvignejo avtomobil, ga obračajo naokrog, vstavijo motor ...
Ljudje postajajo v proizvodnji odveč.
Prišel bo čas,
ko milijoni ljudi ne bodo imeli kupne moči, da bi kupili avto.
To je trenutek, ko se sistem zruši.
Vsa naša rast je povezana z višjo potrošnjo,
večjo rabo energije in ostalih virov.
Potem vprašaš ekonomiste: 'No, in kaj je alternativa,
ki nam omogoča nadaljevanje blaginje
brez uničevanja naravnega okolja, od katerega smo odvisni?'
Videti je, da nimajo odgovora.
V okvirih današnjega tipa družbe ni rešitve.
Projekt Venus predlaga izvedljivo alternativo.
Cilj Projekta Venus je zaščititi,
ohranjati
in zagotoviti bolj človeški svet za vse
z uporabo tehnologije in kibernetike,
ki vključujeta tudi skrb za človeka in okolje.
Ljudje potrebujejo informacije, da so se sposobni inteligentno
premakniti v prihodnost. Brez informacij ni nikakršne možnosti za razvoj
trajnostne kulture. Tega ni mogoče doseči s politiko, ker so problemi tehnični.
Tudi če ti uspe zbrati najbolj etične ljudi na svetu,
z najvišjo moralo
in jih postaviti v vlado,
še vedno potrebuješ električarja, ko ti odpovejo luči v hiši.
Ko jezovi ne ustvarijo dovolj elektrike,
ne potrebuješ visoko moralnega politika,
ampak električnega inženirja.
Torej lahko naše probleme v svetu rešijo tehnični strokovnjaki.
Projekt Venus aplicira znanstvene metode v družbeni sistem.
[Lawrence Krauss, teoretični fizik, ASU] Znanost nam priskrbi
veliko informacij o posledicah
različnih možnosti, ki jih imamo. Torej, znanost nam
pomaga sprejeti boljše odločitve tako, da nam zagotavlja več informacij o njih.
Zaradi tega je resnično škoda, da bi se odrekli znanosti v javni domeni.
[Paul Hewitt, konceptualna fizika] Znanost ni čustvena pot, ne pot pobožnih želja,
temveč razumska pot ugotavljanja medsebojnih povezav.
To je prava znanost.
Zakaj to ne bi veljalo za vse?
Znanstvena metoda je, preprosto povedano,
proces, s katerim poskušamo razlikovati med tem,
kar natančno opisuje stvarstvo, in tistim, kar ne.
Obsega več korakov.
Pogosto predpostavljamo ali predvidevamo,
kateri pojavi so možni glede na teoretična izhodišča.
Nato pa je najpomembnejše uporabiti empirične podatke oz. preizkus.
Svojo idejo preizkusiš na način, ki ga je mogoče ponoviti in preveriti.
Znanstvenike so vprašali: "Ali lahko spravite človeka na Luno?"
Njihov odgovor je bil: "Ne vemo."
Vprašali so: "Kako boste izvedeli?"
"No, morali bomo dati nekoga v centrifugo
in ga vrteti, da vidimo, kdaj bo omedlel.
Takrat bomo vedeli, kako hitro lahko gre raketa.
Ne moremo začeti pri 11 km/s. Človeka bi sploščilo.
Šele potem, ko vse to preizkusijo, rečejo:
"To je tisto, kar moramo narediti, da lahko spravimo človeka na Luno."
Izvesti moraš dodatne preizkuse, ki so bolj selektivni,
da dejansko ugotoviš, če je tvoja ideja pravilna.
Znanost pa napreduje tako, da ves čas preizkuša tvoje ideje.
Če želiš raziskovati naravo, se boš
moral ukvarjati z zakoni, v skladu s katerimi deluje.
In ta deluje po točno določenih pravilih.
Kar pomeni, da je predvidljiva.
Kaj pa je znanost zame?
Je več kot le nabor znanj.
Je način razmišljanja.
JEZIK ZNANOSTI
Jezik kot tak je odvisen od interpretacije.
Ko nekaj rečeš, gre to skozi moje filtre
in pride ven nekoliko drugače, kot je bilo mišljeno.
Če bi imeli tak princip v znanstvenem svetu oziroma inženirstvu ...
Ko se inženirji pogovarjajo med seboj, uporabljajo fizikalne referente iz
svojega jezika. Če bi si vsak po svoje tolmačil, kaj se mu zdi, da je drugi
hotel povedati, ne bi mogli graditi mostov - zrušili bi se.
V medicini, ko zdravnik reče 'precepka', mu sestra ne poda brisače.
Da mu precepko.
Torej je ta jezik zelo natančen.
Za znanost je značilno, da je neodvisna od kulture, religije,
jezika, vsega.
Zato lahko znanstveniki po vsem svetu delajo skupaj.
Vsi govorimo isti jezik.
Uporabljajo točno določene izraze.
Čudovita stvar v zvezi s tehničnim načrtom je ta:
če damo načrt za avtomobil v Italijo,
na Kitajsko ali v Francijo ... povsod izdelajo enak avtomobil.
Ker je njegova razlaga povsod enaka.
Ravno sem predaval o dveh
zelo pomembnih rezultatih, ki sta se močno razlikovala.
Kaj sta skupini, ki se nista strinjali, storili?
Odločili sta se, da sodelujeta.
Želeli so ugotoviti, kaj nam govori narava,
ne pa tistega, kar bi želeli, da je resnica.
Ne obstaja kitajski način gradnje letal.
Je samo matematični način.
Precej čudno je, da znanstvenih in inženirskih metod nismo
nikoli uporabljali na globalni ravni, za pravičnejšo in enakopravnejšo
družbeno ureditev. Ker tega nismo storili, smo ves čas na robu izumrtja.
Znanstvenikov se nikoli ni prosilo, naj oblikujejo družbo brez
prometnih nesreč. Nikoli se jih ni prosilo, naj oblikujejo samozadostno mesto.
Vzemimo za primer Projekt Manhattan. Znanstveniki so imeli podporo.
in so zgradili atomsko bombo.
Delamo na napačnih stvareh!
ZDRUŽEVANJE NA GLOBALNI RAVNI
Družba, o kateri govorim, je globalno sodelovanje,
kjer vsi narodi delujejo v smeri izboljšanja celotnega človeštva.
Zakaj bi to storili?
Ker pametnejši, kot so ljudje, bogatejši in varnejši smo vsi.
Ampak v prihodnosti, ko se bodo vsi narodi združili
in dojeli, kakšno prednost imamo, če si naravne vire
in vse znanje delimo vsi narodi ...
Ko se enkrat zavedo te prednosti, se bodo združili.
Če se ne bodo, se bodo pobili med sabo.
Nenehno vojskovanje nas vodi v razbojništvo.
Kaj drugega se lahko zgodi?
Ampak mi, kar nas je še ostalo starih inženirjev in mehanikov,
smo se zavezali k reševanju sveta.
Mi smo zadnji skrbniki civilizacije, ko je vse drugo že odpovedalo.
KO DENAR POSTANE NEPOMEMBEN
Če bi našemu planetu grozila uničujoča nevarnost,
kot na primer velik komet, ki se približuje Zemlji,
bi se narodi združili in na pomoč poklicali znanost in tehnologijo,
da nas rešita pred bližajočo se katastrofo.
Mejni spori bi se končali.
Bankirji, odvetniki in poslovneži ne bi bili sposobni rešiti problema.
Viri bi se uporabili brez stroškov ali dobička.
Danes nam preti veliko skupnih nevarnosti, ki segajo daleč preko državnih meja.
GOSPODARSTVO, OSNOVANO NA VIRIH
V današnjem svetu imamo dovolj virov,
da rešimo večino človeških težav.
Lahko zgradimo mesta in bolnišnice po celem svetu,
če uporabimo vire.
Ampak če uporabimo ves denar tega sveta,
ga ni dovolj,
da zgradimo bolnišnice in stanovanja po celem svetu
ter financiramo izobraževanje študentov.
Imamo pa dovolj učiteljev in dovolj
zgradb, ki jih lahko uporabimo za univerze.
Imamo materialne vire.
Denar je moteč, ker nam omejuje zmožnosti
in tudi sanje.
Predstavljajte si, da bi prvič v zgodovini uspeli skleniti
zavezništvo med vsemi znanstveniki in strokovnjaki, da bi reševali težave
brez vmešavanja denarja ali politike,
in tako začeli globalno združevanje in obnovo.
To bi zlahka omogočilo visok življenjski standard za vse.
To je imel v mislih Jacque Fresco,
ko je predlagal gospodarstvo, osnovano na virih.
Če na našem planetu zmanjka virov,
ni pomembno, koliko zlata, denarja ali imetja imaš,
ne boš mogel preživeti.
Naše preživetje je odvisno od virov.
Odraščanje v času Velike depresije
v New Yorku v 30. letih prejšnjega stoletja
je bilo katalizator njegovega življenjskega dela.
Jacque je v tem času raziskoval veliko možnosti za razvoj družbe,
ampak vse so se zdele pomanjkljive.
Zavrnil je tedanje zastarele metode učenja
in ravnatelj mu je odobril posebne ugodnosti.
Bral je knjige, ki v njem spodbujale zanimanje za človekovo vedenje
in družbene spremembe. Zgodnji poskusi urjenja in opazovanja živali
so ga pripeljali do podobnih ugotovitev pri človeku.
Prišel je do zaključka, da okolje oblikuje naše vrednote,
našo identiteto
in naše obnašanje.
Fresco je bil priča velikemu trpljenju in pomanjkanju,
čeprav je bila Zemlja bogata z viri.
Opazil je, da so naša pravila igre
zgrešena.
(Roxane Meadows) V mladosti se je Jacque ukvarjal z različnimi tehničnimi zadevami.
Kar mu je dalo spodbudo za
nekaj prvih načrtov,
je bil dogodek, ko je bratrancu kovinski ventilator odrezal prste.
Zato si je Jacque zamislil ventilator iz tekstila.
Bil je še otrok, ko je svoj osnutek nesel v tovarno ventilatorjev
in rekli so mu: "Dobra ideja, ampak ni izvedljiva."
Čez nekaj mesecev pa so tak ventilator začeli izdelovati.
To je bilo njegovo prvo srečanje s sistemom svobodnega podjetništva.
Ni svobodno in ni podjetno.
Fresco je doumel potrebo po popolnoma novi družbeni ureditvi,
ki združuje najboljše iz znanosti in tehnologije
ter vključuje tudi skrb za človeka in okolje.
Da bi uporabil celosten pristop,
je Fresco študiral in delal na najrazličnejših področjih,
kot so arhitektura,
transport,
medicina,
vedenjske znanosti,
industrijsko oblikovanje
in druga.
Večino svojega življenja je predaval,
pisal knjige,
oblikoval ter izdeloval modele in medije,
da bi uvedel metode, ki bi delovale za vse
in ne zgolj za nekaj posameznikov.
Včasih, ko govoriš o drugačnem svetu,
se ljudje ustrašijo.
Predstavljajo si: "Joj, vse je tehnično,
kaj pa človeški vidik?"
Zato sem zasnoval modele
ter ustvaril stavbe in domove,
da pokažem ljudem, v kakšnem domu bi lahko živeli v prihodnosti.
Resnično ne vem, kakšna bo prihodnost,
toda obstajajo alternative.
Tisoče različnih možnosti.
Fresco je s soustanoviteljico Roxanne Meadows
zgradil poskusne objekte, da bi praktično prikazal svoje načrte,
ter postavil raziskovalno središče, v katerem bi uresničevali
cilje in predloge.
Sem sva se preselila okrog leta 1980
in to je bil precej raven nasad paradižnikov.
Najprej sva dobila štiri hektare, nato še štiri.
Jacque je želel kupiti otok na Karibih,
a je bila cena 800 tisoč dolarjev. Nisva si ga mogla privoščiti,
zato sva se zadovoljila z 2.000 dolarji na hektar, tukaj v Venusu.
Zemljišče sva uredila tako, da je videti kot tropski otok.
Posadila sva na stotine palm in sadnih dreves
ter izkopala vodne poti.
Potem so prišle živali.
Imamo srne,
veliko aligatorjev, medvede, lisice, rakune ...
Tukaj resnično živimo v sožitju z naravo.
To je primer, kakšno bi bilo obrobje Jacqueovih mest.
Stavbe bi bile zgrajene druga ob drugi,
vendar je vmes posajenih veliko dreves,
da je videti, kot da živiš v gozdu.
Torej tisto, kar projekt Venus resnično želi,
je zediniti vse narode sveta pri doseganju skupnih ciljev, kot so
čist zrak, čista voda in neoporečna hrana,
in narediti to dostopno vsakomur.
INTELIGENTNO UPRAVLJANJE VIROV
Kar resnično potrebujemo,
je inteligentno upravljanje Zemljinih virov.
Na virih osnovano gospodarstvo temelji na zmogljivosti Zemlje
in njenih virov.
Če pri delu ne upoštevaš razpoložljivih virov,
delaš na nekem metafizičnem konceptu.
V gospodarstvu, osnovanem na virih, pa bi vsi viri postali
skupna dediščina vseh ljudi sveta.
Osnovne življenjske potrebščine pa
bi bile na voljo vsem ljudem sveta.
Ne bi bilo več denarnega sistema, trgovanja,
menjave ali kateregakoli drugega sistema človeškega služenja.
Na virih osnovano gospodarstvo omogoča družbeni napredek
in obnovo celega sveta
v najkrajšem možnem času.
Z uporabo znanstvenih meril storilnosti
bi lahko vsakomur zagotovili več, kot potrebuje.
Pravim, da bo v Projektu Venus povprečna oseba
živela bolje kot danes najpremožnejši ljudje.
Toda najprej opraviš raziskavo o Zemljinih virih.
Te odločitve ne prepustiš mnenju nekega posameznika
ali skupine ljudi.
Ugotoviš, kaj imaš na voljo,
in dobiš okvir, v katerem lahko delaš.
Tako izveš, kje dobiš strokovno osebje,
kje imaš na voljo vodo, kje obdelovalne površine,
kakšno je zdravstveno stanje ter potrebe ljudi,
nato pa gradiš v skladu s tem.
Tako določiš, kje boš gradil bolnišnice
in vse ostalo.
Na virih osnovano gospodarstvo deluje na podlagi
uravnavanja obremenitve, da se izognemo primankljajem in presežkom
ter tako optimiziramo učinkovitost in prihranimo energijo.
Presežkov ne bi bilo, odpadkov pa zelo malo.
Prilagojeno bi bilo okoljskim pogojem
in človeškim potrebam.
Na primer, ne bi bilo hiš brez stanovalcev
ali tovornih vlakov, ki potujejo prazni ali stojijo na tovornih postajah,
ker je njihova uporaba odvisna od gospodarskega cikla.
S tem bi zagotovili, da se naravni viri ne izčrpavajo, kot se to dogaja sedaj.
Vse te ideje sem dobil na primeru človeškega telesa.
Možgani rečejo: "Če mi opravimo vse razmišljanje, hočemo večino hranil."
Pljuča odvrnejo: "Samo malo!
Če mi ne oskrbimo krvi s kisikom, možgani ne morete delati."
Možgani odgovorijo: "Prav, dali vam bomo, karkoli potrebujete."
Nato se oglasijo jetra: "Če ne prečistimo krvi, bodo možgani in pljuča odmrli."
Tako vsak organ dobi, karkoli za vraga že potrebuje.
In imaš sistem, ki deluje.
Ko dobiš okužbo v nožnem prstu, ni nobenega sestanka skupnosti.
Nobene demokracije, kjer pošljejo odbor k možganom,
da jim sporoči, da je v nožnem prstu okužba.
In možgani sklenejo: "Naredili bomo trimesečno študijo."
Do takrat se okužba razširi že do kolena.
Da bi lahko razumno upravljali vire,
bi za spremljanje blaga in storitev uporabljali različne tehnologije.
Podobno kot v sodobnih industrijskih procesih,
vendar nadgrajeno tako, da se blago in storitve porazdelijo med vse ljudi.
To je bistvo pristopa popolnega globalnega sistema.
Lahko si predstavljam ekonomijo obilja,
kjer roboti opravijo večino dela,
kjer našo hrano, oblačila in stanovanja ustvarjajo stroji.
Menim, da je zelo realno, da odpravimo,
resnično odpravimo absolutno revščino po vsem svetu,
ne samo v ZDA, do leta 2035.
Nikomur več ne bo treba stradati.
To bi lahko bila izjemna prelomnica,
ki bi jo dosegli s pomočjo tehnologije.
Ko uvedemo računalniško obdelavo povsod
in pričnemo proizvajati stvari ter jih damo na voljo vsem,
bo nadzor skoraj nepotreben.
Z najzmogljivejšimi računalniki
lahko sprejemamo primernejše odločitve na globalni ravni.
Ne dvomim, da bodo sčasoma stroji
sprejemali vedno več odločitev.
Na primer, pred leti
bi pilot pogledal iz letala in dejal:
"Mislim, da sem približno miljo visoko."
Danes pa imajo Dopplerjev radar
in natančno vedo, na kateri višini so.
Torej, ne želimo več, da človek ugiba,
kar lahko natančno ugotovi naprava.
V prihodnosti vidim uporabo izredno naprednih računalnikov,
ki sprejemajo odločitve.
Na kakšen način računalniki sprejemajo odločitve?
Svoje "tipalke" imajo v transportu,
kmetijstvu ... in lahko takoj sporočijo, če je zemlja izčrpana
ali ima premalo vode,
saj imajo senzorje v prsti.
Računalnik bo povezan
z oddelki za vreme, potresnimi območji, z vsem.
Menim, da bo nazadnje tudi vlada računalniško vodena.
Najhitrejši računalnik današnjega časa je na Kitajskem.
Superračunalnik Tianhe-2 je zmožen
33,68 bilijard operacij s plavajočo vejico na sekundo.
[Fareed Zakira, napovedovalec CNN] Osemdeset odstotkov dela, ki ga
opravljajo zdravniki, bodo naredili računalniki.
Je to res?
[Vinod Khosla, Sun Microsystems] Vsekakor. O tem ni dvoma.
Ne boste si želeli, da zdravniki diagnosticirajo
ali spremljajo bolezen ali pa izberejo zdravljenje.
Zato poskuša IBM-ov sistem Watson izbrati pravo terapijo za rakavo obolenje,
saj je to za človeka preveč zapleteno.
Obstaja 15 tisoč bolezni, 15 tisoč naprav, ogromno zdravil, terapij, receptov ...
Če ste srčni bolnik, se vam morda zdi,
da je vaš kardiolog prebral vsaj 100 od najmanj
pet tisoč člankov o srčni bolezni, objavljenih v zadnjem letu?
Niti slučajno!
Računalnik pa vse to zmore?
Absolutno!
Morda ste že videli IBM-ovega Watsona
premagati svetovnega prvaka v kvizu Jeopardy.
Enaka tehnologija se torej lahko uporabi
za reševanje pravnih težav, za odgovarjanje v klicnih centrih,
za medicinske diagnoze ...
To je čudovita tehnologija,
ki ponuja ogromen potencial za napredek.
Pred kratkim sem se peljal z avtom, ki vozi sam.
Pred desetimi leti bi dejal, da je kaj takega nemogoče.
Pa vendar se je zgodilo.
Vožnja po cesti 101 v Kaliforniji
je bila zame osupljiva izkušnja.
Sprva je bilo malo strašljivo, nato je postajalo vznemirljivo.
Na koncu pa sem se v avtu počutil prav udobno.
Ljudje povzročajo nesreče.
Googlov avto brez voznika je prevozil milijon kilometrov brez nesreče.
Tudi najboljšim ljudem se zgodi nesreča, preden uspejo prevoziti takšno razdaljo
Vsi se že začenjamo pogovarjati s svojimi aparati,
pa naj bodo to telefoni ali računalniki,
ti pa naša sporočila razumejo.
Še pred nekaj leti bi to bila znanstvena fantastika,
vendar so danes stroji sposobni izvajati naša navodila
in nam tudi odgovarjati z računalniško ustvarjenimi glasovi.
Menim, da bo čez deset do dvajset let zelo malo področij,
mogoče nobenega, kjer bi se bolj zanesli na presojo človeka kot pa stroja.
Računalniki bodo postopoma upravljali vse,
razen človeškega vedenja.
S tehnologijo lahko izločimo kritične napake, ki so lahko smrtne.
Namesto človeka recept predpiše stroj.
Robot nam vliva zaupanje,
saj vemo, da so farmacevti in farmacevtski tehniki
zelo izurjeni,
pa vendar so ljudje, ki včasih naredijo tudi napako.
V treh mesecih predpišemo približno 3 milijone odmerkov zdravil,
kar pomeni, da je že 1 % napak previsoka številka.
Sčasoma bi torej imeli računalniško vodeno vlado.
Takrat bo konec korupcije,
saj računalniki nimajo ambicij.
Računalnik ne reče: "Rad bi postal predsednik sveta.
Želim imeti ljudi pod nadzorom."
Ne odziva se nagonsko.
Če to uporabimo v sistematičnem globalnem pristopu,
lahko presežemo prakso političnih odločitev,
ki temeljijo na moči in privilegijih.
Celo računalniški strokovnjaki sedaj pišejo knjige,
v katerih opozarjajo, da nas bodo stroji nadvladali.
Roboti ne bodo prevzeli oblasti.
Bili bodo vključeni v proces sprejemanja odločitev.
Ne skrbi me, da bi se roboti razjezili in prevzeli nadzor,
bolj me skrbi, da bi ljudje morda postali jezni,
če ne najdemo pravičnega načina uporabe novih tehnologij
za skupno dobrobit.
Projekt Venus ponuja rešitve, da to dosežemo.
Med seboj povezana in samozadostna mesta uporabljajo medmrežne centre,
ki upravljajo industrijo, transportne sisteme,
javno zdravstvo ter pretok blaga in storitev.
Ti spletni centri bi povezovali vsa mesta
in pomagali obnoviti naravno okolje.
Na začetku
bi interdisciplinarne tehnične ekipe upravljale produktivnost,
dokler tudi te naloge ne postanejo avtomatizirane.
Ogromni stroji, ki bi jih upravljala umetna inteligenca,
bi lahko izkopavali kanale,
gradili mostove,
viadukte
in jezove.
Samosestavljive stavbe bi bile primerne
za gradnjo industrijskih objektov,
stanovanj
in sčasoma tudi večine globalne infrastrukture.
Vse negativne vplive na okolje bi preučili pred gradnjo.
Imeli bi ekipo inženirjev in računalnikov,
ki bi opravila dolgoročne študije vseh potencialnih negativnih vplivov.
Zaradi nevarnosti podnebnih sprememb
bomo morda primorani v velike inženirske podvige.
Projekt Venus predlaga avtomatske kopače kanalov,
ki bi naraslo morsko vodo preusmerjali v puščave pod ravnijo morske gladine,
te pa bi sčasoma ozelenele.
Mesta bi uporabljala samo čiste vire energije.
Nekateri pravijo, da je to nemogoče, vendar že danes
prof. Mark Jacobson dokazuje nasprotno.
Naš cilj je nadomestiti vsa fosilna goriva.
Na svetu je na voljo 30-krat več sončne energije
na kopnem in močno osončenih območjih,
kot je potrebujemo za napajanje celega sveta
za vse potrebe v letu 2030.
Prav tako imamo na voljo sedemkrat več vetra,
kot ga potrebujemo za enake namene.
Želimo povezovati
vse čiste, obnovljive vire energije, ki so nam na voljo:
veter,
sončno energijo,
geotermalno energijo,
hidroelektrarne ter energijo plimovanja in valov.
Potrebovali bi približno 4 milijone velikih vetrnih turbin
za napajanje okrog 50 % vseh energijskih potreb na svetu.
Lahko rečete: "To se sliši veliko."
Ampak imejte v mislih, da smo med 2. svetovno vojno
na svetu proizvedli 800 tisoč letal
v obdobju 5–6 let.
Samo ZDA so proizvedle 330 tisoč letal v 4–5 letih.
To je bilo pred desetletji.
Sedaj imamo veliko boljšo tehnologijo
in možnosti za povečanje proizvodnje.
Na koncu je vse odvisno od naše volje.
Za rešitev tega problema ni tehnoloških ali ekonomskih ovir.
Oviri sta družba in politika.
MESTA V GOSPODARSTVU, OSNOVANEM NA VIRIH
Pvo mesto bi bilo testno območje
za izvajanje in nadaljni razvoj
teh družbenih ciljev.
Prvo mesto bi bilo ogromno raziskovalno središče,
ki bi ustvarjalo avtomatizirane sisteme za naslednje mesto
in hkrati izboljševalo samo sebe.
To bi bil prostor, od koder bi širili informacije,
imeli bi filmske studie,
ustvarjali računalniške igre, računalniške animacije,
in imeli veliko različnih medijev za obveščanje javnosti.
Bilo bi podobno univerzitetnemu mestu.
Poučevali bi o tem,
kaj samozadostnost v resnici pomeni za prihodnost.
Mesta prihodnosti so krožne oblike,
pa ne zato, ker imam rad kroge,
temveč zato, ker oblikuješ samo en del sistema,
ki ga nato kot "kose torte" kopiraš po celotnem krogu.
To bi bila najbolj učinkovita rešitev.
Ko zgradiš "predmestje", se to širi navzven.
Po eni poti greš k zobozdravniku,
po drugi po nakupih,
spet po tretji k zdravniku ...
Ta sistem je samozadosten.
Imamo vetrne elektrarne.
Vse strehe so sončne elektrarne.
Vsi odpadki in odplake se reciklirajo pod zemljo,
pod temi cestami.
Pod vsemi cestami so v obeh smereh speljane cevi
in vso to toplo vodo uporabimo
za klimatske naprave in ostale potrebe mesta.
Tako je v stanovanjskem delu mesta,
če delate v bolnišnici,
lahko živite tu, če želite.
Pravzaprav imamo nabor različnih hiš.
Vaša hiša bo ustrezala vašim potrebam.
Frescovi načrti so model, ki nazorno prikaže
sožitje narave in tehnologije.
Nekateri ljudje ne marajo samostojnih hiš.
Raje živijo v stanovanjih,
ker je tam telovadnica,
dramska skupina, pogovorne skupine,
rekreacija vseh vrst …
Zato bo nebotičnik v prihodnosti
ponujal več bivalnega udobja.
To je območje za rekreacijo.
Tukaj bi bila središča za umetnost
in glasbo, prostori za rekreacijo …
To so kolesarske poti,
tam so teniška igrišča
in to so golf igrišča.
Toda golf igrišča imajo klubsko hišo,
kjer so vse palice za golf,
tako da vam ni treba ničesar vzeti s seboj, ko se odpravite na igrišče.
Igrali bi golf in
po končani igri pustili palice tam.
To so izposojevalnice,
kjer si lahko kdorkoli izposodi knjigo,
violino, glasbene instrumente …
Karkoli želite, je na voljo brezplačno.
To so raziskovalna središča.
Vse raziskave v teh območjih so namenjene izboljšanju vašega življenjskega standarda
pa tudi standarda ostalih prebivalcev.
Ne bi bilo nobenih odvetnikov, bankirjev,
oglaševalskih agencij, zavarovalnih agentov, prodajalcev ...
Brez denarja ne potrebujemo teh poklicev.
Tako bi se lahko neovirano posvečali reševanju problemov, ki jih imamo vsi.
To je tisto, na čemer bi delali.
Danes se prepiramo zaradi ljudi, ki imajo drugačne vrednote,
in se borimo za skromne vire.
V prihodnosti nam tega ne bo treba početi.
Delali bi v medsebojnem sodelovanju
za izboljšanje življenjskega standarda vseh ljudi.
Veliko ljudi misli, da želim ljudem servirati stvari na pladnju
in da jih bo to pokvarilo.
Dejstvo je, da imate, če ste rojeni v Ameriki
in niste imeli nič opraviti z letalom,
telefonom, železnicami …,
te stvari vseeno na voljo in ste lahko srečni, da ste vse to podedovali.
Ker ste se rodili tu, še ne pomeni,
da ste se zaradi tega spridili.
Resnično ni nobene osnove za kriminal,
saj lahko vsakdo dostopa do vsega, kar potrebuje.
Nihče vas ne bo mahnil po glavi in vam vzel denarnice,
ker v njej ni več denarja.
Monetarni sistem je preživet.
Ko imamo takšno gospodarsko obilje,
bo večina od nas lahko porabila večji del svojega časa
za stvari, v katerih uživamo.
Tiste vrste stvari, ki so jih počeli
Atenci v svoji zlati dobi.
Imeli so človeške sužnje, da so poskrbeli za njihove osnovne potrebe.
Mi lahko uporabimo robote.
Neverjetno!
In kaj predlagate, da kuharice
in gospodinje sveta naredijo z vsem tem dodatnim časom?"
Poglejmo na primer otok Man.
V njegovem spodnjem delu teče reka.
Ženske si oprtajo na rame poverek,
se spustijo do reke in zajamejo dve vedri vode.
Nato se povzpnejo proti svojemu domu,
kjer vodo zavrejo in kuhajo hrano.
Te ženske morajo odirati živali,
da njihov loj uporabijo kot gorivo za svetilke.
In če bi jim nekdo rekel:
"Nekega dne boste obrnile gumb in voda bo tekla
z želeno hitrostjo, vam pa ne bo treba več do reke.
Nekega dne boste pritisnile ba stikalo in luči se bodo prižgale,
vam pa ne bo treba odirati živali zaradi loja."
One pa odvrnejo: "Ampak kaj bomo potem počele?"
Ljudje se bodo ukvarjali s tem, kako živeti,
kako se povezati, potovati, potapljati,
obnavljati grebene in oceane, ki smo jih poškodovali,
kako očistiti ocean in ozračje.
Toliko je stvari, ki jih ne vemo.
Lahko boste šli nazaj v šolo, brezplačno.
Vsako mesto bo univerzitetno mesto,
kjer se boste seznanili z novostmi.
4. DEL
Ponovno bi preučili vse.
Od naših družbenih ureditev in gradbenih postopkov
do našega sistema vrednot.
Raziščimo skupaj, kako bi novi družbeni koncept deloval
v gospodarstvu, osnovanem na virih.
Ne gre samo za arhitekturo, ampak za način razmišljanja.
NOVE VREDNOTE V GLOBALNEM GOSPODARSTVU, OSNOVANEM NA VIRIH
Delujemo, kot da bi imeli 'zamudo v prenosu živčnih impulzov'.
Težko nam je stopiti v prihodnost,
ne da bi za seboj vlekli še nekaj preteklosti.
V prihodnjih zgodovinskih knjigah nas ne bodo niti omenili,
tako nevedni smo.
To ne velja za tehnologijo: dobri smo v računalništvu in elektroniki.
Toda človeški sistem vrednot se ne razvija dovolj hitro.
Prepričan sem, da bi bili ljudje veliko bolj produktivni,
veliko bolj človeški in veliko srečnejši.
To je vprašanje: "Bodo ljudje srečnejši z novo tehnologijo?"
Ne, ne zgolj z novo tehnologijo,
ampak s sistemom vrednot in novo tehnologijo.
MNENJE
Večkrat sprašujemo ljudi za njihovo mnenje.
Ali mislite, da bo človek kdaj pristal na Luni?
Lahko rečejo: "Morda čez deset tisoč let."
Reči bi morali: "O tem ne vem dovolj, da bi lahko smiselno odgovoril."
Tako bi morali govoriti.
Toda ljudje imajo mnenja o vsem.
"Vedno je bila vojna in vedno bo,
ker je človek pohlepen!"
Ves čas 'ponavljajo', kar so slišali v preteklosti, in krog je sklenjen.
POHLEP Bistvo je, dame in gospodje,
da je pohlep dober.
Pohlep je pravilen. Pohlep deluje.
Ljudje v tej kulturi so nagrajeni, če so pohlepni.
Več kot imaš, bolj izkoriščaš druge ljudi,
da dobiš, kar želiš.
Imajo te za uspešnega.
Občuduješ ljudi z denarjem, ki si vse te stvari lahko privoščijo.
Ponavadi jih dobijo na račun ostalih, saj jih strahotno izkoriščajo.
Torej, ne rodiš se pohlepen.
Ljudje mislijo, da človeške narave ne moreš spremeniti.
Če je ne bi mogli spremeniti, bi še zmeraj živeli v jamah.
Očitno se ves čas spreminjamo.
Človeška narava ni nespremenljiva
in pohlep se pojavi zaradi pomanjkanja
ali odsotnosti virov.
POMANJKANJE
Nekatere živali so zelo krotke.
Krave na bližnjem travniku druga druge ne bi poškodovale.
Toda, ko se jim približamo s pomarančami in
jih imamo premalo,
se začnejo prerivati, da bi jih dobile.
Gre dejansko za pomanjkanje.
Kar poskuša narediti Projekt Venus,
je odpraviti pomanjkanje in ustvariti obilje.
Prvič v zgodovini lahko to tudi naredimo,
ker imamo tehnologijo,
s katero lahko priskrbimo ljudem vse, kar potrebujejo.
INTELIGENCA
Nekateri ljudje menijo, da obstaja človeška inteligenca.
Spomnimo se, da inteligenten električni inženir izpred 75 let
danes ne bi mogel dobiti dela.
Kar smo nekoč imenovali inteligentno, je bilo inteligentno v tistem času,
v tistem časovnem okviru.
Gre za nenehen proces.
Kakšen je resničen pomen inteligence?
Sposobnost pridobiti pomembne informacije v katerikoli situaciji.
Rekel bi, da je vse odvisno od naslednjih dvajsetih let.
Izvedeli bomo, ali obstajajo inteligentna bitja na Zemlji.
Odvisno, kaj bomo storili v zvezi z okoljem
in kaj v zvezi s človeškimi problemi,
revščino, lakoto v svetu, boleznimi in tratenjem virov.
Če se naučimo, kako inteligentno upravljati vire na Zemlji,
lahko rešimo večino problemov v relativno kratkem času.
USTVARJALNOST
Ustvarjalnost je to, da vzameš znane sisteme,
jih povežeš na edinstven način
in dodaš še nekaj stvari, da izboljšaš proizvod.
To velja za glasbo, umetnost, risanje, izume ...
Če preučiš zgodovino izumov,
boš ugotovil, da med spremenljivkami obstajata odnos in povezava.
ZASTARELI KONCEPTI MOTIVACIJE
Mislim, da je to del propagande vsakega sistema,
ki pravi, da je za ljudi glavna motivacija finančna korist.
Res je, da ljudi zanima denar,
toda obstajajo tudi ljudje, ki so motivirani drugače.
Na primer medicinske raziskave. Ljudje jim posvetijo svoja življenja.
So ljudje, ki trdo delajo, prihranijo denar
in se odpravijo v Afriko, kjer ves svoj čas porabijo za pomoč ljudem.
Njih ne motivira denar.
In sumničav sem do ljudi, ki jih motivira zgolj denar.
In 40 tisoč dolarjev vredna klinčeva zlata ura!
To ni zdrava motivacija.
Želite vedeti, kaj v ljudeh ubija motivacijo?
Dajte jim minimalen znesek denarja,
minimalen dopust in težko, umazano delo brez prihodnosti.
Pomivalec posode v restavraciji ...
vedno znova, vsakih 20 minut mu prinesejo nov kup posode
in ne vidi izhoda. Nikoli si ne more kupiti doma ali avta,
ker nima dovolj denarja.
Torej, kakšna motivacija je to?
Ampak mora pomivati posodo, ker ima dva otroka
in ju mora nahraniti.
A to sploh ni dobro za njegovo duševno zdravje.
MOTIVACIJA V GOSPODARSTVU, OSNOVANEM NA VIRIH
Kaj bo ljudi motiviralo?
Svet brez vojne, revščine, lakote,
brezposelnosti, izgube dohodka ...
Spodbud in možnosti je izredno veliko.
Tisoče različnih možnosti imate,
če nimate skrbi s hrano, stanovanjem in izobrazbo.
Zdaj greste na delo zato,
da bi reševali probleme. Ne vseh problemov,
ampak vse probleme tistega časa.
FUNKCIONALNA SEBIČNOST V SODELOVALNI DRUŽBI
To torej počnemo zato, ker smo funkcionalno sebični.
Biti sebičen le za lastno korist je pogubno,
funkcionalna sebičnost pa pomeni
skrbeti za okolje,
deliti zamisli z drugimi ljudmi,
ker imamo od tega vsi korist.
V novicah bi ljudje vsak dan videli,
da vse, kar počnejo, koristi celotnemu človeštvu.
Na takšen način bi drugi ljudje na svetu vsakomur
pomenili nekakšno razširitev dimenzije njegovega življenja,
raje kot da se vsi ves čas prodajajo
in si na račun drug drugega ustvarjajo dobiček.
Sedaj imajo dejansko dovolj časa, da se zavedajo, kaj počne novi svet.
Vsi filmi prihodnosti bodo prav tako prikazovali, kaj se dogaja
po vsem svetu
in novosti, ki so na voljo vsem.
To pa zato, ker je vsem mar za druge ljudi.
UTOPIJA
Rad bi se odkrižal besede 'utopija', ker sploh ne obstaja.
To je podobno, kot bi želeli načrtovati najboljše mesto.
To ni mogoče!
Lahko načrtujemo veliko boljše mesto,
ampak čas teče in z novimi izumi
je mesto vselej v procesu spreminjanja.
Ali smo civilizirani? Seveda ne!
To je proces, ki ves čas poteka.
Ljudje pravijo: "Tvoje ideje so utopične."
To ni utopija,
to sta uporabna tehnologija in učinkovitost.
DRUŽBA V RAZVOJU
Želimo družbo, ki ni ustaljena, ampak je vedno v razvoju,
ki se ves čas uči novih stvari in se postopno spreminja.
Obenem pomaga ljudem, da se privadijo čustveno in intelektualno,
da pričakujejo – spremembo na boljše.
MORALNOST
Če je okolje strukturirano,
potem je njegova posledica to, čemur bi rekli etično in moralno vedenje.
Če se okolje ne spreminja,
pa bo rezultat ves čas takšen, kot ga imamo sedaj.
Okolje se torej mora spremeniti.
To pomeni šole, stvari, ki se jih učimo, jezik ...
vse to je treba posodobiti.
Mislim, da bodo ljudje postali etični do narave sveta.
Ne zato, ker tako piše v knjigi,
ampak zato, ker je to boljše zanje
in boljše za družbo.
Torej nova etika temelji na
zmožnostih Zemlje in ne na mojem mnenju.
ČLOVEKOVE PRAVICE
Bo to demokracija?
Nikoli ni bilo demokracije.
Že na samem začetku se je spridila, ampak o tem se nikoli ni govorilo.
Ste glasovali za vesoljski program?
Ste glasovali za gradnjo bojnih ladij?
Ste glasovali za katerokoli vojno?
Kaj za vraga potem pomeni participativna demokracija?
Ta ni nikoli obstajala, to so le besede.
Pazite, kadarkoli slišite besedi demokracija in svoboda!
To pomeni, da ne obstajata.
V svetu, kjer obstajata,
ni razglašanja človekovih pravic.
Te so že sestavni del sistema.
Študije o temnopoltih, ženske študije ...
so vse del sistema, v katerem še ni svobode in demokracije.
ČUSTVA
Če bi v prihodnosti nekdo rekel na primer:
"Moralo bi biti več prijaznosti na svetu
in več sodelovanja",
bi ga vprašali: "Kako bi se pa lotili tega?"
Če ne bi mogel ničesar ponuditi, bi mu rekli: "Zakaj potem zganjate hrup?"
Tega ne bi sprejeli kot nekaj razumnega.
Pri takšnih nalogah so čustva odveč.
Vaši občutki v prihodnosti, vsa vaša čustva
se bodo prevedla v vzorce delovanja.
Delali boste medicinske raziskave o tem, kako se razvijati,
kako okrepiti kosti, ki postajajo vedno šibkejše,
kako izboljšati zdravje ljudi ...
Ko se čustva prevedejo v dejanja
in ne v to ...
LJUBEZEN
Še nekaj je, kar resnično zbega ljudi,
to je beseda "ljubezen".
Kaj bi se zgodilo, če bi živeli s kopijo samega sebe?
Kako dolgo mislite, da bi zdržala skupaj?
Kako hitro bi prišlo do razhoda?
Se imate vedno radi?
Seveda ne!
Kako lahko ljubite drugo osebo?
Ljubite le določene stvari pri ljudeh
in le določene stvari pri sebi.
Beseda "ljubezen" bo v prihodnosti izginila
in bo zamenjana z novejšo definicijo, imenovano 'ekstencionalnost',
kar pomeni izboljšanje življenja drug drugemu.
'Ljubim te' so samo prazne besede, ki ne izražajo ničesar.
Kako se vedemo drug do drugega, je tisto, kar nam kaže na ljubezen.
ZAVEST
Obstaja pa še ena nevarnost,
in sicer trditev, da je nekdo "osveščen" ali "v zavedanju".
Večkrat slišimo: "Vsaj zavedam se!"
Ko srečam takšne ljudi, jih vprašam: "Kje v telesu imate jetra?"
"Hm, ne vem točno."
Kako hitro teče kri po vaših venah in arterijah?
Kateri del možganov nadzoruje ustvarjalnost?
Kateri del upravlja čustva?
O čem govorite, ko govorite o zavedanju?
Z vrha nebotičnika Empire State Building lahko človek vidi žogo s premerom 1 m,
toda kragulj vidi kovanec za 10 centov in razloči cifro od moža.
Pojem, ki ga uporabljamo - zavedanje ali zavest - je omejen z našimi čuti.
Zato nikoli ne moremo biti "zavestni".
Lahko postopoma rastemo
in morda nekoliko bolje razumemo več stvari.
Vendar ne bomo nikoli dosegli "zavedanja",
saj ne vidimo gama žarkov, kozmičnih žarkov ...
Brez naprav vsega tega ne moremo videti.
RELIGIJA
Religija ima staro knjigo, v kateri je veliko mitov.
Prepolna je mitov - in ne spreminja se vsako leto. Predstavljajte si naslednje:
znanstvenik ima knjigo o astronomiji
in vsako leto se podatki v knjigi spremenijo.
Če imate knjigo o elektroniki, ki je izšla pred dvema letoma, je že zastarela.
Knjige se torej spreminjajo.
Na drugi strani imamo duhovnika s tisto knjigo v rokah,
ki zelo poenostavljeno opisuje nastanek sveta
in pojasnjuje tisto, česar se ljudje bojijo: kaj se zgodi po smrti.
Vraževerje in miti niso vsesplošno razširjeni zato,
ker ne bi imeli boljših načinov razumevanja stvarnosti,
temveč zato, ker ljudje želijo verjeti tisto, ob čemer se počutijo bolje.
NAMEN
V šoli vas učijo, da ima vse v naravi svoj namen.
Na primer 'kaj je smoter življenja' in podobno.
Pravijo, da nam obrvi služijo zato,
da pot preusmerijo s čela na stran.
To pomeni, da nas je nekdo tako oblikoval.
Zakaj kašljamo in kihamo?
Da bi okužili ostale?
Pravijo, da imajo živali rogove zato, da se lahko branijo.
Vprašam jih, čemu služijo rogovi.
Da z njimi odganjajo druge živali.
Vprašam: "Kaj pa če so rogovi usmerjeni v stran?
Ali to pomeni, da se branijo živali s strani?
Kaj pa če so usmerjeni nazaj? Ali to pomeni, da branijo svojo zadnjo plat?"
Ne! Živali se rodijo z različnimi vrstami rogov,
ki se jih naučijo uporabljati.
Ljudje upajo, da ima njihovo življenje nek kozmični namen.
Dejstvo je, da nam znanost vsaj doslej
še ni uspela dokazati, da ima vesolje nek namen.
Ali to pomeni, da vesolje nima namena?
Ne, samo dokazati ga ne moremo.
Enostavno ni dokaza, da bi vesolje imelo namen,
in dejansko deluje, kot da ga nima.
Bi nas to moralo razžalostiti? Mislim, da ne,
saj to pomeni, da je namen naših življenj takšen, kot si ga ustvarimo.
ZVESTOBA METODOLOGIJI
Ne želimo, da so ljudje zvesti korporacijam ali državi.
Želimo, da so zvesti metodologiji
in da stremijo k vedno novim odkritjem, kar pomeni, da poskusijo
izboljšati vse, kar obstaja. Narediti stvari boljše, pametnejše, hitrejše ...
in dostopne vsem ljudem.
Takšno pripadnost potrebujemo.
Če Kitajska iznajde nov način izdelave avtomatov,
čestitke!
Če Afričani pridejo na dan z odlično idejo, čestitke!
Nič več pripadnosti korporacijam, državi.
Pripadnost Zemlji in vsem ljudem, ki so na njej,
in narediti Zemljo boljši kraj, kot je sedaj.
O tej vrsti zvestobe govorim.
K tej vrsti pripadnosti se moramo zavezati,
pripadnosti metodologiji.
Če bomo uspeli zaživeti v razumnejši prihodnosti,
bo naša naloga reševati težave, ki so skupne vsem ljudem.
Predvideti moramo, da je Zemlja naša odrešitev.
Ne glede na to, koliko cerkva zgradimo, če ne bomo poskrbeli za planet,
se bomo na smrt izstradani med seboj pobili.
Naši resnični izzivi so ustvarjanje obilja,
obnova uničenega okolja,
ustvarjanje in delitev inovativnih tehnologij
ter izboljšanje komunikacije med ljudmi.
Vem, da lahko zgradimo precej boljši svet, brez vojn,
brez večine kriminala, brez potrebe po zaporih
in brez potrebe po denarju.
To lahko presežemo, saj imamo tehnične zmožnosti,
da lahko dobrine zagotovimo vsem ljudem.
Tehnološka čudesa so povsem brez pomena,
če ne izboljšajo življenja vseh ljudi.
Vizija uporabne znanosti lahko služi splošnemu dobremu.
Čeprav se je ta cilj dolga stoletja izmikal človeški civilizaciji,
bo možnost boljšega življenja vseh nas
povsem odvisna od odločitev, ki jih sprejemamo danes.
"Če misliš, da ne moremo spremeniti sveta,
pomeni, da nisi eden od tistih, ki ga bodo." Jacque Fresco
Pridružite se vsem, ki si prizadevamo, da Projekt Venus postane realnost.
www.TheVenusProject.com
Prevod: Mednarodni jezikovni tim http://forum.linguisticteam.org